Tidligere på Ghost Whisperer.
Etter ulykken
så jeg Jims spøkelse tre inn i Sams kropp.
-Du er tilbake. -Kjenner jeg deg?
Jeg ser den samme fyren du ser.
Det er ikke Jim.
Jeg vet hva jeg ser i de øynene,
og Jim er der inne et sted.
Det er dr. Byrd. Han er farlig.
Se inn i lyset.
Jeg blir her hvor du bor.
Jeg ser ånder.
Hvis dette skal være morsomt, er det ikke det.
Hvis du ikke forsøker, vil du aldri finne
det du mistet. Minnene dine. De er ikke dine.
-Hvem er jeg? -Jim.
Jeg er ikke mannen din.
Du kunne ikke akseptere at mannen din var død.
Du fylte hodet mitt med minnene hans.
Jeg tror du bør pakke sakene dine og dra.
-Melinda. -Ha det bra.
-Dette er Melinda, legg igjen beskjed. -Hei, Melinda.
Jeg er vel den siste personen du vil snakke med.
Men jeg...
Bortsett fra å høre stemmen din, ville jeg be om en tjeneste.
Jeg glemte noe i garasjen og ville ikke stikke innom
fordi jeg vet ikke om du i det hele tatt ønsker å møte meg.
Så hvis du kunne ringt meg, ville det vært... Takk.
Er det ham igjen?
Sam sa at jeg måtte innse sannheten, og han har rett.
-Han er ikke Jim. Han vil aldri bli det. -Ikke si det.
Hadde det vært ham, ville han trodd meg da jeg fortalte sannheten.
l stedet sa han bare: "Jeg trenger flere bevis og mer tid."
Og selv om jeg ga ham bevis
som fantes i hans eget hode, trodde han meg ikke.
Det er en mulighet for at du aldri vil forstå dette siden
du aldri har måttet velge,
men når du blir bedt om å gi slipp på alt du tror på,
er det ikke lett.
Og du ber ham om å gi slipp på seg selv.
Den eneste identiteten han vet om.
Jeg skal ikke spørre ham igjen for jeg er ferdig med det.
Mel, du kan ikke gi opp. Du elsker ham og han elsker deg.
-Det er mulig han ikke er akkurat den... -Jeg tror ikke jeg elsker ham lenger.
Hva? Hva mener du? Det er jo Jim.
På en måte, ja.
Men den Jim jeg var glad i, hadde noe som Sam aldri vil få,
og det er noe jeg ikke kan leve uten.
Hva da?
Tro.
På meg.
-Hvor skal du? -Til butikken.
Jeg kan ordne noe før i morgen.
-Skal du til butikken så sent? -Det er bedre enn å dra hjem.
Samme som det aldri var ANTIKVITETER
Hvem er du? Hvordan kom du inn her?
Jeg vet ikke.
Beklager. Jeg mente det ikke.
Jeg ringer politiet.
Politiet er på vei!
Hei!
Dr. Byrd. Hva er det du gjør? Hvem var det?
Det fins flere hvor han kom fra.
Hvor trygg føler du deg nå?
Kan du se oss?
-Kan dere slappe av? -Sikkert.
Jeg var ikke i fare.
En tilfeldig fyr bryter seg inn,
og du var ikke i fare?
Han brøt seg ikke inn. Han kom fra tunellene.
Han ble ført dit av dr. Byrd.
-Hvordan kan du vite det? -Han var forvirret.
Han visste ikke hvor han var,
og ble sikkert manipulert av legen.
Du må forsegle den inngangen. Med sement og stål.
Legg inn bly og hvitløk også.
Alt som holder onde ånder unna.
Jeg kan ikke. Det er for mange fortapte sjeler der inne fremdeles.
Men dette var en mann. En levende person. Hva ville han?
Det viktigste, hva ville Byrd?
Han er sur! Du tok fra ham favorittpasienten.
-Du tok fra ham klienten hans. -Truet han deg?
Byrd sa det fantes fler der han kom fra,
-og spurte om jeg følte meg trygg. -Skjønner du? l fare.
Hva skal det bety?
Jeg vet ikke. Men jeg må finne ut hvem denne Ben er.
Ben. Utvekslet dere visittkort, eller?
Han brukte en kjeledress fra vannverket
med navnet Ben på.
Det var jo kjekt.
Det er faktisk det, det vil gjøre det lettere for Eli å finne ham.
Hold an litt. Meg?
Vi må finne ut hvorfor Byrd tok ham dit.
-Og han er en kollega av deg. -Kollega? Fyren er død.
Han tror fremdeles han er psykolog
av en eller annen grunn.
Du ber meg ikke møte dr. Byrd,
men han høye gærningen
-som brøt seg inn i kjelleren. -Han er ikke gæren. Han var høy.
Ben Tillman?
-Ja. Hvem er du? -Eli James.
Du brøt deg inn hos vennen min i går.
Du skremte vettet av henne.
Jeg brøt meg ikke inn. Døren var åpen.
Hva gjorde du egentlig der, om jeg tør spørre?
Det jeg husker
er at jeg jobbet med avløpsslukene ved elven,
og plutselig begynte lysene å flakke
i tunellene.
-Så du fulgte dem. -Ja. Jeg sjekket lyspærene.
Før jeg visste ordet av det, var jeg i butikken.
Bare tro jeg er sprø. Det tror alle, inkludert meg selv,
så du må bare anmelde meg.
Det hadde sikkert vært best om jeg var innestengt.
Jeg er psykolog. Kanskje jeg kan hjelpe.
Nei, takk. Det har jeg prøvd allerede. Jeg har prøvd alt mulig.
Prøvd alt for hva da?
Jeg har problemer med hukommelsen. Husker ikke ting jeg burde huske.
Husker ting jeg ikke burde huske, jeg kan ikke for det.
Hva mener du med ting du ikke burde huske?
Ting som aldri kunne skjedd med meg.
-l det minste ifølge ekskona. -Har det alltid vært slik?
-Eller skjedde det noe? -Ja, det skjedde noe. Jeg døde.
Hvordan?
De fortalte om en fest for tre år siden
og en balkong som kollapset.
Jeg var klinisk død, men de klarte å gjenopplive meg.
Jeg husker ikke noe av det.
Jeg våknet opp, og husket ikke hvem jeg var eller hvordan jeg kom dit.
Jeg kjente ikke igjen familien eller mitt eget speilbilde.
De skulle latt meg dø.
Hvorfor bryr du deg?
Jeg tror jeg vet hvorfor du dukket opp
i kjelleren til vennen min.
-Dette høres nok sprøtt ut... -Vent.
Jeg vil ikke høre mer tull, ok?
La meg bare være i fred.
Jeg vil ikke ha hjelpen din.
-Ben. -La meg være!
Jeg beklager at jeg skremte vennen din, greit?
Hun burde være skremt. Kanskje du burde være skremt selv.
Melinda, det er meg. Du kommer ikke til å tro dette.
Dr. Byrd? Jeg vet du kan høre meg. Jeg vet om Ben.
-Gjør du? -Ble han utsatt for en inntredelse?
Jeg kjenner ikke terminologien. Det er lenge
-siden jeg har praktisert. -Du vet hva jeg snakker om.
Et spøkelse som trer inn i en ledig kropp. Det skjedde med ham.
Derfor er han er så forvirret.
Du ser ut til å vite mye om dette.
Mente du at det fantes flere som Ben?
Hva tror du?
Ikke behandle meg som pasientene dine.
-Hva vil du med meg? -Det jeg alltid vil. Jeg vil hjelpe.
Jeg vil ikke ha din hjelp. La Ben være i fred.
Mannen din vil bare bli verre.
Jeg har sett det før og det går aldri bra til slutt.
Forvirring, hukommelsestap, psykose, destruktivt sinne.
Man kan vel si at det er prisen å betale for å lure døden.
Døden vinner alltid.
Sam er annerledes. Jim er annerledes. Han er sterk. Han husker ting.
Det var ikke det du sa til vennen din, Delia.
Jeg sa at jeg ikke kunne hjelpe ham.
Det betyr ikke at han ikke kan hjelpes.
-Han trenger mer tid. -Tiden er jo fienden.
Mannen din har vært slik hvor lenge? Én måned eller to?
Ben Tillman har levd i samme limbus i tre år.
Jeg beklager å måtte si at han er på vei ned samme sti som de andre.
Disse sjelene angriper seg selv til det er ingenting igjen
å angripe, bortsett fra oss.
-Hvorfor brakte du Ben til meg? -Det sa jeg. Jeg vil hjelpe.
Hvis du kan finne en måte å redde Ben på, kan det kanskje
være en mulighet for å redde mannen din også.
POLlTl
Akkurat det jeg trengte. Betjent Blair sier at Ben har begått lovbrudd.
Hva har han gjort?
For to år siden banket han opp en han ikke kjente.
En tilfeldig fyr i en restaurant.
Var Ben voldelig før?
Før han nesten døde? Ingenting på rullebladet.
Hvis vi antar at dr. Byrd har rett,
og at sjelen hans er borte, og noen andres sjel er der inne,
er det ikke da mulig at ånden kunne ha vært voldsom fra før?
Du håper på at an voldelig psykopat tok over
kroppen hans. Det er virkelig noe å håpe på.
Det er bedre enn alternativet,
at en god sjel ødelegger seg selv.
Og jeg vil ikke at Jim skal straffes fordi han...
Elsker deg?
Beklager, jeg mente det ikke.
Siden Jim våknet opp,
har han hatt noen glimt av minner.
Hadde han ikke hatt noen å snakke med
som kunne tolket dem...
-Folk ville trodd han var sprø. -Hvem hadde Ben ved sin side?
Og hva sa han som kan vise hvem han var?
Eller hvem han virkelig er.
-Så dette er den nye kåken. -Ja. Takk skal du ha, Ned.
-Takk for at du tok den med. -Bare hyggelig.
Melinda var vel opptatt.
-Hvordan har hun det? -Greit, tror jeg.
-Sa hun noe? -"Kan du ta med denne til Sam?"
Greit.
Hva er det. En dagbok?
-Vil du ha noe å drikke? -Nei, takk.
Dagbok? Det er en planlegger. Sett deg ned.
Har du ikke sett en slik før? Det er som en papir-PDA.
-Ok. -Se her.
DUSJE BARBERE
"Puss tenner. Slå av komfyren. Slå av alle fire platene."
-Jøss. Trengte du virkelig dette? -Jeg gjorde ikke det,
men de som rammes hardt gjør det... Hver dag våknet jeg
og lurte på hva jeg hadde glemt dagen i forveien.
Så jeg skrev det ned. Alt sammen.
Jeg lagde denne lange listen for å være sikker.
Smerte i skulder - Tilfeldig Carter?
-Merkelig. -Hva da?
Ser du det? Navnet Carter?
Siden jeg begynte med listen, er det han
jeg ikke aner hvem er.
Jeg trodde kortidsminnet var i orden.
Det er det.
Søsteren min vet ikke hvem han er.
Han er ikke en av kollegene. Hvem er Carter?
-Kanskje... -Hva?
Kanskje han ikke kommer fra det livet.
Greit, det kommer fra Jim.
Sykkelbutikken i byen heter Carter's.
Den er liten. For seriøse syklister. Jim var veldig opptatt av sykling.
Greit. Dette er utrolig.
-Hva da? -Puttet Melinda
dette i hodet mitt også? Carter?
Hva mener du?
Jeg vet at du og moren din er glade i Melinda,
og det respekterer jeg. Jeg vet også at du sto Jim veldig nær.
Det har ikke noe med dette å gjøre.
Jeg er ikke et barn. Jeg tror ikke på tannfeen.
Men jeg tror på Melinda, og det hun tror på.
Ned, tror du ikke jeg også vil tro på det?
Hvor flott hadde ikke det vært?
Du dør, så trer du bare inn i noen annens liv.
Jeg ønsker å tro på det.
Men jeg kan ikke, Ned, det er bare ikke mulig.
Nei.
Eksmannen min, Ben, ble behandlet ved Providence-klinikken.
Hvordan fant du saken hans, sa du?
Jeg forsker på hukommelsestap.
Nevrologen hans ble nevnt.
Hvis du vil vite om dette,
er jeg sikkert den siste som kan hjelpe.
Hvordan det?
Fordi jeg aner ikke hva som skjedde.
Å miste hukommelsen helt, det er til å bli sprø av.
Jeg så hva det gjorde med ham.
Jeg prøvde å fortelle hvem han var, hvem vi var,
det festet seg bare ikke. Det gjorde ham bare mer forvirret.
-Og... -Fortsett, Anne...
Det virket som om han ikke ville huske.
Som om han holdt fast ved noe annet.
Noen minner... Av ting som aldri hadde skjedd.
Hvilke minner?
Steder han hadde vært. Sanger han ikke hadde likt.
Og navnene til folk.
Han brukte å kalle meg Clarissa
når han var i halvsøvne eller fraværende.
Kan du forestille deg det? Etter 20 år?
-Så ble det skilsmisse. -Han ville ikke være hos meg.
Etter jobben, kom han ikke hjem.
Jeg ringte ham og han satt på ved den samme bussholdeplassen,
kveld etter kveld. Som om han ventet på noen.
Kanskje han ventet på henne.
Fort. Send politiet nå. Han er her igjen. Herregud.
Fort, jeg ser ham ikke. Han kan være ved døren.
Han kan være...
-Kan du ikke gjøre noe? -La meg snakke med henne.
Nei, Eli.
Kom igjen, du kan ikke fortelle om et lovbrudd
hvis jeg ikke kan gjøre noe. Du bare erter meg.
Jeg ringte for å finne ut hva du vet om denne fyren,
Ben Tillman, kikkeren hennes.
Du spurte om rullebladet hans.
-Hvor er han? -l varetekt, psykiatrisk undersøkelse.
Så sendes han til byfengselet.
Eli, han kan kausjoneres ut så fort som i morgen. Er han en av dine pasienter?
Konfidensielt. Ser du? Hvordan føles det?
Er han farlig?
Hei!
Er han farlig?
Jeg vet ikke. Clarissa. Det er navnet hennes, ikke sant?
Jeg kan ikke si noe. Jeg har taushetsplikt.
Bare fortell meg én ting. Er hun tilfeldigvis enke?
Jeg kan finne det ut på fem sekunder på lnternett.
Ja, hun mistet mannen sin for tre år siden.
Og Ben Tillman har
skremt vettet av henne siden. Dårlig timing.
Ja. Det er sant. Takk.
Mannen til Clarissa dør.
Tillman dør nesten
og kommer tilbake som en annen mann. Hun sa det selv.
Kaller henne Clarissa og oppholder seg nær sitt gamle hjem.
Hør på dette. Den mannen Ben angrep
var en kollega av Clarissas døde mann.
Så det var ikke et tilfeldig angrep.
Joseph hadde noe uoppgjort som utløste det.
Det kunne være noe Byrd stod bak.
Men hvor fant Byrd ham?
Ble Josephs sjel trukket til tunnelene?
lfølge dødsattesten døde Joseph etter langvarig sykdom
og ble behandlet ved en klinikk som holdt til i samme bygning
-som Byrds sanatorium. -Så Byrd ventet på ham.
Han ventet sikkert ved sengen og sa: "Velkommen til livet etter døden."
Hvorfor må vi inn hit igjen?
Fordi spøkelser kommer ikke alltid når man vil.
Hvorfor? Hva er det han vil?
Jeg gjetter at han vil skremme oss.
Eller kanskje det er fordi vi ikke har noe å snakke om.
Du har ikke hjulpet Joseph.
Jeg trodde du skulle hjelpe meg. Men Joseph var vel pasienten din,
så selvsagt er det han du vil hjelpe.
Jeg ville hjelpe mannen din også.
Hvorfor valgte du Joseph da? Det må jo ha vært flere å ta av.
Hvorfor ham?
-Lyset var ikke så interessant for ham. -Han var døende.
Hjalp det deg med å komme inn i hodet på ham?
Legene hans ga opp. Jeg kunne tilby ham helbredelse.
Mot døden.
Du fortalte ham ikke om risikoen?
Han ville få noe gjort, jeg hjalp ham.
Som å angripe kollegaen hans?
Du er lege, oppfør deg som en. Vil du ha resultater? Vi trenger fakta.
Kollegaen hans tjente på hans død.
På jobben og hjemme, med kona hans.
Er det virkelig sant?
-Har det noe å si? Det hjalp ham. -Med å tre inn i Ben.
Det viste at Josephs ånd levde videre,
selv om kombinasjonen ble litt ustabil.
Det er ikke perfekt, men det fungerer bedre denne gangen.
Denne gangen?
-Øvelse gjør mester. -Det er det han holder på med.
Han prøver seg frem til han får det til. De sjelene.
Joseph og Jim. Han bruker dem bare som forsøkskaniner.
Ja, fordi han vil leve igjen.
Det bekymrer meg at du ikke er mer bekymret.
Byrd trer ikke inn i noen
før han vet risikoen er mindre.
Hvordan vet du det? Han er jo ren ondskap.
Og hvis ren ondskap er så ille,
hvordan vil ren ondskap bli i en helt ny kjøttdress?
Hva er en kjøttdress?
Hvilken psykolog kaller noen ond?
Han er et spøkelse med uløste problemer.
La oss se på dem.
Én, han er ond. To, han er ondskapen selv.
Her bor Ben.
Ben? Det er Melinda. Er du hjemme?
Kan du forklare hvorfor vi bryter oss inn hos en type
som har sittet inne for vold?
Dette er grunnen.
Han her har problemer.
Vent litt. Vi kjenner disse navnene. De står i Josephs papirer.
Stanley er faren, Jessica er søsteren hans,
og Galveston er hjembyen.
-Hva gjør dere her? -Hva vi gjør her?
Hva gjør vi her? Jeg husker ikke.
Vi dro på jobben din, sjefen sa
at du ikke dukket opp.
Ringte ikke og sa du var syk.
Så dere tror dere har funnet det ut?
Jeg stakk fordi jeg er sprø?
Vi er trolig de eneste to personene her
som vet hva som skjer inni hodet ditt.
-Hvordan det? -Først og fremst, vi vet om Stanley.
Og Jessica. Og vi vet hvorfor Galveston er så viktig.
Vil du vite hvorfor?
Så det er sant.
Jeg må være sprø, for dette er det første
som stemmer siden ulykken min.
-Så du gjenkjenner ikke bildet? -Mitt eget? Nei.
Dødsattest-arkiv
Men alt annet dere sier...
Så ingenting av det jeg husker er fra Bens liv.
Bare minnene fra de siste tre årene.
Og det forrige livet mitt er opphavet til alt dette?
"C." Clarissa. Hvorfor er så mange skrevet i par?
Jeg vet ikke, jeg husker det bare slik.
-C.C. To "C-er." -Clarissa Cooper Webb.
lnitialene hennes. Det må være kallenavnet hennes.
Det stemmer. Jeg brukte å kalle henne det. C.C.
Så hun er kvinnen du har overvåket, der du ble arrestert.
Det er kona di, i huset du bodde i.
Og nå er hun redd meg.
Min egen kone. Hvordan skal jeg klare å forklare henne dette?
Kan du ikke la oss gjøre det?
Vi har gjort det før, får hun en dårlig reaksjon...
Da mister jeg henne igjen.
Du må være tålmodig.
Det er mye å fordøye på én gang.
Å, Gud. C.C.
-Kan jeg hjelpe deg? -Ja.
CARTER'S S YKKELBUTlKK
Et notat til meg selv ba meg plukke opp
noe herfra, og jeg visste ikke hva det var.
La meg sjekke bestillingene.
-Navn? -Sam Lucas.
Sam Lucas.
-Ingenting her, beklager. -Greit.
Noe annet?
Ja, faktisk. Det kan være noe
som tilhørte en venn av meg. Kan du sjekke navnet?
-Hvilket navn? -Jim Clancy.
Jim Clancy.
Jeg husker ham. Han var så begeistret for denne sykkelen.
Ja vel?
Det er en tursykkel, titanium, 2 4 gir.
Jeg tror han planla en tur med fruen.
Du vet, tur i vindistriktet.
-Ja. -Den har vært klar i flere uker.
-Hvis du vil hente den... -Jeg kan sjekke om...
-Men ikke sjekk med kona. -Hvorfor ikke?
Det skulle være en overraskelse. Sykkelen er en gave til henne.
Greit.
Er dette en spøk? Har han satt dere til dette?
Er han her?
Nei, selvsagt ikke. Ben holder seg unna.
Jeg ba ham om å gjøre det til jeg kunne snakke med deg.
Fordi jeg skal tro på deg? Hvem er du?
-Hva dreier dette seg om? -Du var gift med ham.
Om det er mulig eller ikke,
ville du ikke snakket med mannen din igjen om du kunne?
Nei. Og hvis denne fyren var Joseph, ville han visst det.
-Hva mener du? -Joseph var utro.
Jeg sa jeg ville forlate ham.
Kollegaen hans, Craig, risikerte alt
for å fortelle det,
det fant Joseph heldigvis ikke ut.
l slike saker
husker ikke folk alltid alle fakta,
men de husker følelsene sine.
Fra det jeg så, er Ben... Joseph fremdeles glad i deg.
Hva så? En traurig, ekkel kloakkarbeider er mannen min?
Skal det være romantisk?
Jeg vet det er vanskelig å...
Jeg må sjekke noe.
C.C.
Nei, C.C.!
Beklager.
Hvorfor gjorde jeg... Jeg skulle forblitt død!
Å, Gud. Hvem i all verden er jeg?
Jeg er et spøkelse i mitt eget elendige liv!
-Ben! -Du har ikke mye tid.
Til hva da? Så du kan tre inn i en annen kropp igjen?
-Du er sint på meg. -Skjønte du det?
Jeg forventer ikke at du forstår.
Jeg begynner å tvile selv.
Men Ben er i trøbbel, hvis ingen hjelper ham,
-vil han dø igjen. -Hvor er han?
Ben?
Han er der inne. Jeg tror han vil skade seg selv.
Ben, kan du høre meg? Ben?
-Ben! Kan du høre meg? -Melinda!
Ben! Kan du sørge for at han klarer seg?
Fortsett, Ben. Du er nesten i trygghet.
Ben!
Han klarer seg. Men du bør dra.
Lyver du for meg?
Hvordan vet jeg at du ikke trer inn i ham
-når han dør? -Det vet du ikke. Men du må dra!
Løp!
Jeg beklager. Jeg mente ikke at dette skulle...
Gå og fortell Eli hvor jeg er.
Jeg trodde jeg kunne hjelpe folk.
Gå! Vær så snill.
-Eli, jeg må snakke med deg. -Det passer dårlig nå.
Som venn av Melinda, er du sikkert sint,
-men... -Ikke nå.
Du kan nå henne fra hvelvet.
Det ligger et kumlokk der fremme til høyre.
Hva skal du med brekkjern?
Kan vi ikke nå Melinda fra bakkenivå?
Hvelvet har ført opp til gaten,
men det er forseglet nå.
Hva foregår med Melinda?
Hun er fanget under bakken, vannet stiger.
Vann? Hva snakker du om?
-Hvem snakker du med? -Er du klar for dette?
Eli!
Et spøkelse du ikke stoler på sier dette.
Han høres fornuftig ut, jeg tar ingen sjanser.
Her kom Ben opp da han hørte Melinda,
men hvis vannet stiger
så fort som Byrd sier...
-Spøkelset Byrd. Det er... -Ben har ikke tid!
Eli,
reinkarnasjon, oversvømmelser,
spøkelser som sender beskjeder...
-Hva er det? -Jeg klarer ikke å nå henne.
-Jeg kan ikke svømme. -Hva?
Hva holder du på med da?
Det hun ville gjort for meg.
Du vet ikke om hun er der engang!
Du risikerer livet for ingenting!
Ingenting? Betyr hun ingenting for deg?
Er du så redd for å ta sjansen?
Stopp. Du har rett.
Du har rett, Eli. Jeg kan svømme. Gi meg det.
Hvor er hun?
Byrd sa gjennom døren på bunnen,
så svømmer du 30 meter.
Hun er inne i et hvelv lik dette. Ok?
Verktøyet trengs for å åpne en stengt rist.
Ok, 30 meter. Spøkelset fortalte deg alt dette?
Er det nok for deg?
Av og til må man bare hoppe i det.
Ok?
Herregud.
Sam! Sam! Sam...
Sam.
Melinda, du er trygg.
Du kom og hentet meg.
Selvsagt gjorde jeg det. Hvor er vi?
De må ha stengt av vannet. Det stiger ikke mer.
Å, Gud.
-Melinda, hva foregår? -Det er greit, Sam. Du er bare forvirret.
Du blir bra når vi kommer oss ut herfra.
Hvorfor kaller du meg Sam?
Du husker ikke. Hukommelsestapet. Det går bra.
Hvilket hukommelsestap, vennen? Hva snakker du om?
Hva skal jeg kalle deg da?
Du kan bruke navnet mitt. Bare kall meg Jim.
Hva?
Bare kall meg Jim, Mel. Det er det jeg heter.
Jim?
Å, Gud.
Å, Gud, du er tilbake.
Du er tilbake.
-Hei. -Hei.
Går det bra?
-Flott. -Flott.
La oss komme oss ut herfra.
Du må være iskald. Sett deg.
Greit? Du må bli her i...
Et par minutter, er det greit? Dekk deg til.
Hva? Ikke beveg deg, ikke snakk med noen, ikke ring noen.
Hva foregår, mel?
Ingenting. Tro meg, alt er i orden.
-Har det med spøkelser å gjøre? -Ja.
Du vet hvor rart det kan bli.
Jeg blir her. Stille som en statue.
Jeg elsker deg.
-Jeg elsker deg så høyt. -Jeg også.
Jeg føler meg forferdelig. Jeg mener...
-Alt du måtte gjennomgå. -Det er greit. Du prøvde å få hjelp.
Jeg prøvde å få hevn.
Det var derfor dette begynte. Jeg ville hevne meg på kollegaen min.
Det var i et annet liv.
l dette livet fikk du et mirakel til å skje.
-Takk. -Det er greit.
Nei, jeg mente for det du gjorde.
Du fikk meningen tilbake i livet mitt,
og det er ikke livet jeg har lagt bak meg, eller livet jeg har valgt.
Dette er min andre sjanse,
og jeg skal ta bedre vare på den enn den første.
Takk.
-Ha det bra. -Ha det bra.
Hva med deg? Ser du noe lys?
De samme jeg har sett til tider siden den dagen jeg døde.
Så det virkelig så ille ut?
Sannheten? Det så godt ut.
Det så for godt ut. Jeg var skremt.
Hvorfor?
Følelsene der inne.
Alt jeg hadde lært fortalte at
slike følelser måtte kontrolleres. Fryktet, til og med.
Hvilke følelser? Kan du beskrive det?
Er det nødvendig å spørre?
Kjærlighet.
På en slik måte at en mann vil risikere det samme om og om igjen
uten noen fornuftig grunn.
De fornuftige grunnene,
og selv døden, betyr ingenting.
Var du redd for at du skulle forsvinne?
-Jeg var bare redd. -Og nå?
-Ok. -Mel, jeg må ringe Sully.
Han er nok bekymret for at jeg ikke dukker opp.
Tro meg, Sully er ikke bekymret for deg.
Hvorfor har du holdt for øynene mine hele tiden?
-Det er en overraskelse. -En stor en.
Klar? Ok.
-Er du klar? -Ja.
Stålsett deg.
-Stå der. -Ok.
Ok?
Greit.
Kan du love å ha et åpent sinn?
Jeg lover.
Vi er alle fødd og gjenfødt i vann.
Døpt, i så måte, fra ubevissthetens dyp.
-Det er... -Hva tror du skjedde?
Hvordan han fikk tilbake hukommelsen?
Psyken kan normalt ikke huse
mer enn ett fungerende ego av gangen,
og hvis ett av dem forsvinner, kan nok det andre komme frem
-ta over plassen og... -Du aner ikke, med andre ord.
Ikke i det hele tatt.
Det er stille der inne. Har hun vist ham det?
Hva i...
Er dette ansiktet mitt nå?
Hvordan...
Du gjorde dette for oss.
For min skyld.
Og jeg ba deg om ikke å gjøre det, men du hørte ikke etter.
-Jeg må ha vært helt gal. -Ja. Det tenkte jeg også.
Det virket som en av dine verste ideer noensinne.
Helt til i dag.
Du ser likedan ut.
-Da er jeg den heldige av oss. -Nei, det er vi begge.
Å, Gud.